ОПИС випромінювання альфа-частинок
У рамках теорії розпадів ГОльдбергера-ватсона

О. Я. Дзюблик

Інститут ядерних досліджень НАН України, Київ, Україна

Альфа-розпад зазвичай описується (див., наприклад, [1, 2]) в рамках моделі Гамова [3], де вважається що в початковий момент часу t = 0 всередині ядра існує вже сформована α‑частинка, яка описується хвильовим пакетом, що задовольняє умовам квантування Бора-Зоммерфельда для квазіенергетичного рівня. Відповідно, швидкість α-розпаду визначається спрощеною формулою

                                                            (1)

де p – імовірність формування α-частинки; ν – частота її ударів по кулонівському бар’єру; exp(2S) – мала ймовірність тунелювання скрізь цей бар’єр. 
Однак, найбільш послідовний опис процесів розпаду ядер, включаючи випромінювання кластерів, дає теорія Гольдбергера-Ватсона [4]. Використовуючи її, ми [5] представили гамільтоніан ядра H як суму незбуреного гамільтоніану H0 та деякої остаточної взаємодії V’. Власні функції H0 описують як квазізв’язані стани батьківського ядра φa, так і стани неперервного спектра φb+, а V’ забезпечує переходи між цими станами. У початковий момент часу t = 0 ядро описується функцією φa+. При t > 0 до неї примішуються функції φb+. Хвильова функція α-частинки, що рухається у полі сферичного ядра, розкладається по парціальних хвилях, а рівняння для радіальних функцій розв’язується в квазікласичному наближенні із застосуванням функцій Лангера. Враховуючи те, що константа розпаду λ пропорційна інтегралу від густини хвильової функції α частинки по об’єму ядра, ми вивели більш загальну формулу для λ, яка збігається з (1) лише при виконанні ряду умов.
Показано, що правило квантування Бора-Зоммерфельда не повинно виконуватись при α-розпаді початкового компаунд-ядра. Навпаки в тій ситуації, коли воно виконувалось би, константа λ при 2S >> 1 ставала б надто великою, а саме λ ̴ exp(+2S).
Для деформованих ядер враховується [5], що несферичні поправки до кулонівської та ядерної взаємодії призводять до змішування станів неперевного спектра з різними значеннями орбітального кутового моменту α-частинки та спінів дочірнього ядра. Такий підхід дає найбільш коректний опис α-розраду деформованих ядер. 

1.	V.Yu. Denisov, A.A. Khudenko. Phys. Rev. C 80 (2009) 034603.
2.	A. Zdeb, M. Warda, K. Pomorski. Phys. Scr. 154 (2013) 014029.
3.	G. Gamow. Z. Phys. 51 (1928) 204.
4.	M.L. Goldberger, K.M. Watson. Collision Theory (New York: J. Wiley, 1964).
5.	A.Ya. Dzyublik. Acta Phys. Polonica B 10 (2017) 69.

Description of the alpha particles emission within the Goldberger-Watson collapse theory
A. Ya. Dzyublik
Institute for nuclear research of NAS of Ukraine, Kyiv, Ukraine 

Назва файлу з тезами		

Формат доповіді (зайве видалити)	Усна секційна	

Секція конференції (зайве видалити)	Ядерна фізика	

Час, хвилин 
(доповідь + відповіді на запитання)	15	
Підписи авторів:		

Підтримую:
Зав. відділом	Прізвище, підпис	

Дані про доповідача

Прізвище, ім’я та по-батькові.
Посада, науковий ступінь. 
Якщо потрібна перепустка до ІЯД – вказати також місце роботи	Дзюблик Олексій Ярославович
п.н.с., д.ф.-м.н.	

E-mail	xxxx@kinr.kiev.ua	

Контактний(і) телефон(и)	(066)xxx-xx-xx	

Прізвища, імена та по-батькові та місце роботи осіб, яких доповідач запрошує до ІЯД (як в паспорті, якщо є потреба)		

Побажання доповідача стосовно розташування доповіді у програмі (якщо є потреба) – оргкомітет намагатиметься задовольнити	Після 11:00